Od 16. – 18. septembra na Fakultetu tehničkih nauka održava se 9. međunardona konferencija Tehnika i informatika u obrazovanju – Technics and Informatics in Education – TIE 2022. Konferencija se odražava svake druge godine, počev od 2006. godine. Idejni tvorac i organizator ove konferencije do svog odlaska u penziju bio je prof. dr Dragan Golubović. Kasnije je on bio počasni predsednik naučnog odbora konferencije. Nažalost u godini između dve konferencije profesor Golubović je iznenada preminuo, u martu 2021. godine.
Shodno tome u okviru TIE 2022 je organizovana posebna sesija u čast profesora Dragana Golubovića. U okviru nje su bivše kolege i studenti evocirali uspomene na pokojnog profesora. O životu i radu profesora Golubovića govorili su Ivan Milićević, Natalija Diković, Mirjana Vasilijević, Danilo Stojanović, Miloš Radovanović, Siniša Ranđić i Nebojša Mitrović. Svoje sećanje na profesora Golubovića, putem video linka izneo je i bivši student Mehatronike dr Saša Raković. Sećanju na Dragana Golubovića prisustvovali su i članovi njegove porodice – supruga Draga i sin Nebojša.
![tribute to golub](http://93-86-61-54.static.isp.telekom.rs/wp-content/uploads/2022/09/Slika-za-RASIN-Portal-1024x578.jpg)
I sećanja blede
Živimo u vremenu koje guta sve pred sobom. Pomalo smo i sami tome krivi. Jer nam to često dođe kao opravdanje, zašto nešto nismo uradili, zašto smo nešto zaboravili. Uskoro će nova TIE konferencija, druga na kojoj profesor Golubović neće učestvovati. Verovatno će se neko setiti njegove upornosti da ta konferencija zaživi i eto traje već više od dve decenije. Ali to će uglavnom biti sve. Život ide dalje. Ali ne sme se zaboraviti ni prošlost. Jer da nije bilo prošlosti ne bi bilo ni sadašnjosti. Nažalost često smo skloni da se postavljamo, kao da sve počinje od nas. Da ono ranije nije valjalo. Zaboravljamo da će isto tako neko posle nas reći da ni naše vreme nije valjalo. Mnogi će pomisliti, da to više neće ni biti važno. Jer svako vreme svoje breme nosi. A treba se setiti i Njegoša i njegovih stihova o životu i rađanju.
Profesor Golubović je kao retko koji kolega sa Fakulteta posedovao izuzetnu energiju i upornost. Ta energija i upornost doneli su sredini u kojoj je delovao značajnu korist. Iako su to mnogi zaboravili te njegove osobine donele su korist i mnogim pojedincima. Nažalost skloni smo da upravo zbog te stečene koristi često zaboravimo one koji su nam to omogućili. Upravo što osećam da sećanje na profesora Golubovića bledi pišem ove redove.